Участват:
ЖЕРАР ДЕПАРДИЙО граф Монте Кристо / Едмон Дантес
ГРАФ МОНТЕ КРИСТО Трета Част
по романа на Александър Дюма
ОРНЕЛА МУТИ Мерседес Игуалада
ЖАН РОШФОРТ Фернан Мондего / граф Морсер
ПИЕР АРДИТИ Вилфор
СЕРЖИО РУБИНИ Бертучо
МИШЕЛ АМОНТ Данглар
ФЛОРЪНС ДАРЕЛ Камил Ришердьо
ЖАН-МАРК ТИБОЛТ Бароа
ЖУЛИ ДЕПАРДИЙО Валaнтин Вилфор и др.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: TwinsTeam
Никой да не преминава!
Какво става? - Не може да преминете, господине.
Има екзекуция. Върнете се или тръгнете по друг път.
Много време ли ще отнеме? - Не. Водят затворничката.
"Казват, че е убила много деца
още в утробата на майките им.
Тя казва, че ги превръща в ангели. Но има Бог на тази земя...
Тя, която е отнела на толкова деца
възможността да видят очите на майките си.
Сега и тя повече няма да види светлината.
Бог въздаде справедливост.
Кой ще оплаква Жарве?
Тя е толкова зла... И ще гори в ада
заедно с приятеля си Луцифер".
Пълно е с войници.
Никога не биха си помислили, че бегълците са достатъчно луди,
че да им се подиграват точно под носа.
Погледни баща си.
"Кой ще оплаква Жарве?
Тя е толкова зла.
Сега ще гори в ада заедно с приятеля си Луцифер".
Когато граф Монте Кристо ме помоли да се срещна с Вас,
едва не му целунах ръката.
Всъщност ми направи услуга. Така ще мога да Ви благодаря.
Няма за какво да ми благодарите.
Вие спасихте баща ми от разорението и позора.
Баща ми почина и не успя да Ви благодари.
Позволете ми да Ви изкажа благодарности от негово име.
Можете да поискате от мен всичко.
"Томсън и Френч" откриват нова банка на изток.
По-точно в Янина, Гърция.
Янина? Бяхме спрели там с армията на път към Индия.
Въпреки героизма на граф Морсер, турците са превзели града.
Знам. Попитах Морсер за помощта, която е оказал на султана от Янина.
Колко смело!
Чудя се как така турците са спечелили?
Чух, че Али Паша е бил предаден.
Искам да проуча някои неща преди да открия банка там.
Може ли да се срещна с някой от Вашите капитани, господин Морел?
Някой, който познава Янина?
Човекът, който търсим е Коклес, Капитан Коклес.
Той е служел на Морел 27 години и сега живее във Фекам...
Тогава да тръгваме към Фекам. Поне няма да сме на това ужасно място.
Тук е като гробище с отворени гробове...
Това е сънотворно питие. Когато някой го изпие,
се вкочанява и прилича на мъртъв.
Още една от рецептите на Фариа?
Не беше сигурен за формулата.
Горкия Фариа.
Беше толкова мъдър.
Сега ще разберем.
Знам рецепта, за която съм сигурен, че Вашия Фариа не Ви е казвал.
Това е рецепта за щастие. - Никога не се получава.
Забравете отмъщението. С мадам Ришердьо и богатството, което имате,
животът Ви може да бъде много по-хубав. Може да заминете за...
Лондон, Будапеща, Санкт Петербург. И защо не в Америка?
Америка? Няма да позволя един океан
да застане между мен и справедливостта ми.
Това, което наричате справедливост, е отмъщение.
Мислиш ли, че ми харесва да бъда Монте Кристо?
Бих се страхувал да го имам дори и за приятел, Бертучо.
Този ужасяващ, безмилостен и коравосърдечен човек.
Никога не съм искал да бъда такъв. Бях щастлив като Едмон Дантес.
Не исках нищо повече от живота. Но те съсипаха всичко.
Вилфор, Морсер, Данглар...
и онзи червей Кадрус, който знаеше всичко, но не каза нищо.
Осъждайки моряк, който не искаше нищо повече от живота,
те го превърнаха в човек, жадуващ отмъщение. Толкова по-зле за тях...
Готов ли е багажа? Заминаваме.
Три възглавници, дядо.
Така ще можеш да стоиш прав и да гледаш небето.
Може би ще видиш позната комета.
Благодарен Ви е, госпожице. Господин Ноартие обича най-много края на деня.
Залеза. Напомня му за слънцето в Аустерлиц.
Скъпо дете, защо все още си тук?
Твоето място не е до болен старец.
Помагам му да си легне, имаше тежък ден.
Като го гледам, би трябвало да е минал като всички останали.
Моля Ви, Хелои. Може да Ви чуе.
Бароа, трябва да говорим с него. - Не трябва ли и Валантин да излезе?
Защо? Това засяга и нея.
Облечи нещо различно.
Ще ни засрамиш с тези дрипи.
Крещят: "Да живее императорът".
Тези "дрипи" са преживели всички битки в Европа.
И са направили Франция по-велика от всякога.
Не се тревожете, господин Ноартие и аз никога не излизаме от къщата.
Имаме прекрасни новини.
Госпожа Сен Меран пристига от Марсилия.
Не разбирате ли?
Можем да започнем подготовката за сватбата на Валантин с Франц д'Епине.
Баща ми иска ли да каже нещо?
Да, господин Ноартие каза, че не е съгласен с този брак.
Но, Бароа, той не може да говори.
Грешите. Може да говори.
Използва дясното си око за гласните букви.
Мига веднъж за "а", два пъти за "e", три пъти за "и" и така нататък.
Използва лявото око за съгласните.
Баща Ви не е на себе си.
Той каза, че ако я омъжите, ще я лиши от наследство.
Какво? Но, скъпи татко...
Оставете го. Ако я лиши от наследство, всичко ще остане за нас.
Каза, че ще даде цялото си богатство за благотворителност.
Казах Ви, че трябваше да го изпратим някъде.
Виждате, че съм права.
Тя се грижи за него, а той й се отблагодарява
като я лишава от наследство. - Ще помоля доктора да го прегледа.
Виждам, че е започнал да...
Господин Ноартие каза, че знае защо плачете.
И ще направи всичко възможно за да спре тази сватба.
Още ли искате да я омъжите? - Разбира се.
Въпреки заплахата на баща Ви? - Каква заплаха?
Нека дари богатството си на бедните, никога не съм искал парите му.
Парите са важни за такива като Данглар.
Вие се интересувате единствено от славата.
Дори и това не ме интересува.
Славата е играчка, която задоволява децата...
Като Морсер. Аз имам нещо по-добро -
правото да осъждам някого на смърт или доживотен затвор.
Все същото.
Като прокурор имам благоразположението на краля.
Д'Епине са близки на краля и затова Валантин ще се омъжи за него.
Харесва ли Ви или не.
Не се оплаквай, че са тежки, Има само коприна и сатен.
Качи ги горе и кажи на прислужницата да ми оглади роклите.
Тези носачи са ужасни...
Оплакват се, че нося прекалено много багаж!
Няма да ми казват какво да нося за сватбата.
Изглеждахте прекрасно когато се женихте за моята Хелен.
Какъв прекрасен ден беше!
Така ли? Мислех, че е валяло.
Не казахте ли точно това...
Да, валеше. Беше потоп.
Но как се забавлявахме в дъжда.
Извинете, трябва да видя какво става в кухнята.
Вечерята ще бъде сервирана в десет.
Новата Ви съпруга е все така груба, както винаги.
Тя вече не ми е нова съпруга.
Минаха доста години откакто Хелои и аз...
Никога няма да свикна с това.
Какво намирате в нея?
Тя... изглежда...
Виждате ли? Сватбата Ви беше грешка, но не искате да го признаете.
Нека забравим за харпията. Как е моя ангел?
Как е Валантин?
Тя е много добре, благодаря.
Искам да кажа как се разбира с харпията?
Отлично. - Значи омразата им е взаимна.
Това няма значение, тъй като Валантин ще се омъжи. Това означава,
че скоро ще напусне къщата. Дано Бог я направи щастлива с Франц.
Това е единственото ми желание. - Моето също. Тя ще бъде щастлива.
Лично ще се погрижа. - Надявам се.
Иначе духът ми ще се върне за да Ви отмъсти.
Стълбището не е най-подходящото място за това, което искам да Ви кажа.
Тази сватба ще бъде последното ми празненство.
Последната церемония, за която ще се погрижа и то не по собствено желание.
Това ще бъде моето погребение.
Защо говорите така? - Защото е истина.
Искам тази сватба да бъде голяма и красива.
Искам я великолепна и трогателна. Искам да ме разплаче.
Не съм плакала толкова отдавна.
Откакто почина Хелен.
Ако се нуждаете от пари за да я направите по-голяма
от която и да било сватба, просто ми кажете.
Морел винаги са били добри с мен.
Както бащата - Бог да го прости, така и синът.
Ако не бяхте изпратен от младия Максимилиан,
нямаше да Ви кажа нищо.
Прикривал сте престъпник. - Знам.
Но не мисля да се самообвинявам.
Не мога да повярвам, че генерал граф Морсер, благородник на Франция...
Да забравим всички тези имена...
Отрепката Морсер е нямал нищо в Янина.
Бил е просто Фернан Мондего, лейтенант.
Султан Али Паша го е направил генерал.
А турците са му платили цяло състояние за да го предаде.
Мондего е предал Янина на турците...
И е причина за избиване семейството на Али Паша.
Да не сте бил там, капитан Коклес?
Пристигнах там след като всичко беше свършило...
Разбрах го от свидетел.
Свидетел? - Да, господине.
Хайде - дъщерята на Али Паша.
Но Вие казахте, че всички са били избити.
Всички освен Хайде.
Турците се държали с нея, както с всяка друга пленница.
Направили я робиня в един харем.
Станала парче месо за мъжките удоволствия.
Чуйте ме.
Щом турците се отнасят с нея като със стока...
Ще я откупим. - Невъзможно.
Ще трябва да платите двадесет пъти по-скъпо от обикновената й цена,
заради титлата и красотата й.
Освен за откупа, ще ни трябват и пари за кораб и оборудване.
Това е цяло състояние!
Да предположим, че съм намерил човека, който да даде парите..
Заминавам още сега.
Студено ми е. - Но не е студено.
Каза, че не мога да прощавам.
Но ако беше чул историята на Коклес, ти също нямаше да простиш.
Бошан, мислех, че на журналистите им плащат прекалено малко
за да играят на борсата.
Не съм тук за да играя, а за да работя.
Имам задачата да напиша статия за последната загуба на барона.
Загуба за барон Данглар? Невъзможно.
Странно, но късметът най-накрая му изневери.
И богатството му му се изплъзва.
Но той е изключителен финансист.
Току-що загуби пет милиона долара.
Същото се случи и с мините му в Мексико,
както и с фермите му в Санкт Петербург.
Изглеждате доста доволен. Като котка, която е опитала хубав крем.
В днешно време журналистите живеят от нещастието на другите.
Радвайте се, г-н Котка. Ще можете да си купите, каквото поискате.
Янина. - Яни... Какво?
Янина.
Предупреждавам Ви. Този крем е отвратителен. Направо ще повърна!
Призрак, в стаята ми имаше призрак.
Спокойно, призраците не съществуват, сигурно вятърът е духнал завесата.
Не съм луда, казвам ти, че беше призрак.
Духът на съпруга ми ми каза, че е време да отида в света на мъртвите.
Какви са тези викове? Какво е станало?
Баба е имала кошмар.
Продължавай, кажи им, че съм откачена.
Само дух би посмял да влезе в къщата на кралския прокурор.
Живите не могат да Ви наранят. Вие сте недосегаем.
Но смъртта е нещо различно.
Тя не е луда, аз също го видях.
Престани, вече сме чували такива истории.
Той ми предложи нещо за пиене... - Ще ти донеса билков чай.
Не искам да спя. Искам да е ден.
И да се случи. - Кое?
Сватбата ти. Искам да се омъжиш преди да умра.
Това е невъзможно! - Защо? Защото нищо не е готово?
Вярно е, че исках голяма сватба. Нещо невероятно.
Но няма значение. Нека да бъде по-скромна сватба.
Нотариус за подписите и свещеник, с малко латински... Не се тревожи.
Моята воля ще те освободи от задължението да носиш траурни дрехи.
Нищо няма да ти попречи да имаш голямо празненство...
След като ме погребат.
Защо плачеш?
Не искаш да ме видиш как умирам?
Не, нито пък искам да се омъжвам. Не искам.
Какво има? - От къде мога да знам?
Светът може и да се разпадне, но това не е повод да нарушим традициите си.
Традициите на Сен Меран повеляват внушителна и знатна сватба.
Франц не е ли идеалният?
Най-добрия, който можете да си представите.
Нека спрем да мечтаем. Днес е вторник.
В събота малката ни Валантин ще бъде баронеса д'Епине.
Билетът Ви, младежо.
Може ли да говоря с Вас? - Не, очакват ме.
Ще съм кратък. Ще гледате спектакъла.
Не ме интересува. Виждал съм го. Трябва да тръгвам, имам среща с...
Госпожица Вилфор? Обичате ли я?
Защо? Кой сте Вие?
Искам да знам истината, иначе няма да Ви пусна.
Ще викам. - Добре.
Ще кажа, че сте искали да ме оберете, а Вие ще отричате.
Ще ни задържат и ще пропуснете срещата.
Да тръгваме. Ще Ви отговоря. Да, обичам Валантин.
А тя обича ли Ви? - Да.
Знаете ли кой е баща й? - Кралския прокурор Вилфор.
Малко хора са толкова безмилостни, колкото е той.
Аз обичам Валантин, той може да върви по дяволите.
И вероятно така ще стане, помнете ми думите.
Обичате Валантин заради красотата й? Не се поддавайте на това.
Какво знаете Вие за любовта и красотата?
Не винаги съм бил свещеник. Но не става въпрос за мен.
Не мислете за това. Става въпрос за Вас.
Сигурен ли сте, че тя е любовта на живота Ви?
Добре. Тогава вървете при нея.
Побързайте, спектакълът ще започне всеки момент. Вълшебникът не чака.
Не мога да избегна сватбата.
Прекарах два дни в стаята си, премисляйки всички възможни решения.
Аз съм само човек, а закона...
Ами ако Ви кажа, че знам страна, в която няма закони? Алжир.
Тя е много далеч. - Остана ми само един кораб.
И той е в Марсилия, Фараон ще бъде готов за отплаване след една седмица.
Отвличане? Вие сте луд... - Кажете "да".
Не мога да нараня баща си и баба си по този начин.
Предпочитате да нараните мен? Добре, вече знам какво да правя.
Да, забравете ме.
След спектакъла ще отида при оръжеен майстор.
Ще купя оръжие, ще го заредя и ще седна до фонтана.
До фонтана? - Водата ще заглуши изстрела.
Дори гълъбите. - Добре.
Съгласна сте? За оръжието? Фонтана?
Със самоубийството ми? - Съгласна съм за Алжир.
Няма ли да промените мнението си?
Не и ако се ожените за мен веднага щом стигнем...
Не. - Какво не?
Няма да чакаме. Когато се качим на Фараон, капитанът ще ни венчае.
Довечера в единадесет ме чакайте при портата. Ще Ви чакам с карета.
Не носете нищо. Ще купим всичко, което ни трябва.
Глупавият младеж Максимилиан се е влюбил в грешното момиче.
Какво толкова има тази млада девойка,
че я харесва толкова? Красота? - Сигурно.
Толкова е безлична. Прекалено руса, прекалено бледа.
Това е, тя е като козуначена кифличка.
Като кифличка. - Кифличка!
Мадам Ришердьо иска да Ви види.
Облякъл сте костюм?
Може ли да Ви правя компания? Отне ми доста време да се приготвя.
Каква ще бъда този път? - Кифличка.
Кифличка? Колко оригинално. Не спирате да ме изненадвате.
Мога да си го представя. Малка, кръгла шапка, бежова на цвят.
Рокля, малко по светла от шапката
и по-голяма от нормалното за една кифла.
Той я нарече козуначена кифличка.
Устните й ухаят на ванилия.
Той казва, че е по-твърд от скала.
Седнаха близо един до друг в градинската беседка.
Боже мой, щастието е толкова близо.
За Коклес, парите за пътуването до Янина.
И? - Пълно е с камъни и злато.
Да тръгваме. - Да изчакаме докато се стъмни.
Не трябваше да идвате така неочаквано.
Съжалявам, но как мога да Ви безпокоя? Вие не работите.
Напротив, работя.
Върху какво? - Уреждане на дългове.
Дойдох, защото ми липсвахте през тези 53 часа...
53 часа? Броила сте ги?
И минутите. - Ами секундите?
Нямах точен секундомер.
Утре ще имате.
Без повече подаръци.
Искам само Вие да сте до мен.
За какво?
Нещо като това например...
Съжалявам, никога не съм целувала добре.
Но Вие, който знаете всичко, можете да ме научите.
Песента Ви не лъже, ухаете на ванилия.
Обичате ли ванилия? - Така мисля.
Ако нямате нищо против, искам да проверя.
Това, което е в сейфа, си струва риска.
Има трик в отварянето му. Виждал съм как се прави.
Да гледаш е едно, а да го правиш...
Лесно е, трябва да е тъмно, да имаш стълба и камък за прозореца.
Ами ако ни видят? Ще се превърнеш в убиец? Нали?
Ако ни хванат, знаеш какво ни очаква като затворници.
Какво?
Полунощ е. Чакаме от часове.
Ще отида да проверя, чакай тук.
Мъртва е!
Тя е мъртва!
Не мога да повярвам.
Толкова ужасно обстоятелство.
Страда ли?
Ужасно, трябваше да видите изкривеното й лице.
Отровата, която я е убила, е била зле приготвена.
Оттам дойдоха и силната болка и задушаването.
Отрова? Мисля, че не трябва да си правите изводи.
Кой може да я е мразел толкова? - Не казвам, че е била отровена.
Мисля, че самоубийството е по-вероятно.
Но защо би го направила?
Особено на нейните години...
Няма възраст за отчаяни действия.
Госпожица Вилфор? - Нагоре, но младата дама...
Максимилиан Морел. Приятел съм...
Който и да сте, благодаря Ви, че дойдохте така бързо.
Не очаквахме хора толкова скоро...
Как разбрахте ужасната новина?
Там ли... - Там ли почина? Да, господине.
Ако искате можете да влезете и да се помолите до тялото й.
Само да Ви кажа, че няма да имаме време да я оплачем.
Помислих, че...
Уплаших се.
Издъхна точно когато щях да дойда при Вас, не можех да избягам просто така.
Така е правилно. Ще се ядосате ли, ако Ви кажа, че мисля само за нас?
Тази трагедия може да е чудо.
Чудо?
Вие казахте, че тя е искала да ускори сватбата Ви с Франц.
Смъртта й е тъжна, но вече можем да сме спокойни.
Преди да умре, последната воля на бедната ми баба бе...
Какво е помолила?
Сватбата да се състои в деня на погребението й.
Утре ще се омъжа.
Не! - Да!
Говореше и за някакъв дълг, който имаме към д'Епине.
Баща ми обеща и ти няма да попречиш на клетва, дадена на смъртното легло.
Къде оставих онзи документ? Ох, тези очила!
Ето го.
Не, това е завещанието на маркиз дьо Вотьой.
Какво е това?
Продажбата на хотел Жизор.
Не това ни трябва, но не се тревожете. Ще го намеря.
Не мога да се омъжа в деня на погребението на баба си.
Аз ще подпиша, само кажи, че си съгласна.
Намерих го.
Когато всички са готови, ще започнем.
По време на подготовката за сватбата, тук сме се събрали
Франц Алфонс Кристиан д'Епине - лейтенант,
който е тук за да сключи брак по собствена воля,
и госпожица Валантин Жули Мари Вилфор -
негова бъдеща съпруга.
И най-накрая, зестрата
на госпожица Валантин е 50 000 златни франка.
Извинете ме. Не бяха ли 100 000 франка?
Бихме се радвали да сме по-щедри.
Но моят тъст, поради прищявка, както обикновено правят старите хора,
лиши от наследство и трима ни.
Трябва да подсигурим бъдещето си.
Вие не се жените за Валантин заради пари.
Разбира се, че не. Женим се по любов - искрена и красива.
След като всички страни са съгласни с договора,
ще подпишете пред мен - Жак Алфонс Делафос,
днес в Париж, 21 юли 1838.
Можете да подпишете.
Щастлива ли сте? Аз, да.
Ако не беше погребението, това щеше да е най-щастливия ден в живота ми.
Няма ли да кажеш нещо?
Няма нищо за казване.
Не подписвайте.
За какво е всичко това? - Простете ми.
Господин Ноартие иска да види лейтенант д'Епине.
Предайте му, че ще се срещнат когато свършим.
Господин Ноартие настоява да отиде веднага. Каза, че е много важно.
Тази, нали?
Да не би да сме тук за да пребоядисване?
Има писмо. Да го прочета ли?
Или да го дам на някого?
На кого?
Написаното в това писмо
ме принуждава да скъсам всякакви взаимоотношения с Вашето семейство.
Моля Ви, оставете ни.
Ти също, Бароа.
Какво пише в бележката?
Франц почти се ожени за внучката на убиеца на баща си.
Това е признание, подписано от баща ми
преди да се парализира, в което признава, че...
Че е убиец?
Не убиец, благодаря на Бог.
Баща ми е убил барон д'Епине, но не по начин, който го прави престъпник.
Не, било е дуел.
Спор между мъже на честта.
Без свидетели, затова полицията е помислила, че д'Епине е бил убит.
Дуел със саби, нали така?
На брега на Сена.
Битката продължила час, сабите се счупили и са продължили с пистолети.
Това е. Прав ли съм?
Признавам, че знаех.
Знаел сте? - Да.
Преди двадесет години при мен дойде един младеж, обвинен в предателство.
Беше млад моряк, арестуван точно на годежа си, помня името му.
Едмон Дантес.
На остров Елба е получил писмо, адресирано до Вас.
В писмото за баща ми пишеше,
че бившият император се готви да напусне острова Елба
и да се върне във Франция.
Твоята мисия е била да му помогнеш...
като премахнеш най-големия му враг.
Барон д'Епине.
Да, знам.
Ти никога не получи това писмо.
За да те защитя и предпазя аз го изгорих и го превърнах в пепел.
Но без писмо как е могъл баща Ви...
Да довърши мисия, за която не е знаел нищо?
Инстинктивно, той е знаел, че негов дълг е да убие д'Епине.
Прав ли съм?
Аз също винаги действам инстинктивно.
Не ми трябват заповеди за да разбера за един човек, че заслужава смърт.
Ами морякът?
Изпратих го в изолирания затвор Иф с доживотна присъда.
Само защото е носел писмото?
Не знаех дали е прочел писмото.
Трябваше да избирам между него и баща си.
Но сега ще го освободите, нали?
Вече е прекалено късно.
Удавил се е, в опит да избяга. - Толкова е несправедливо.
Сега няма да може да си отмъсти на баща ти.
Без светлини Хасан, доведи Мухамад.
Ще изчакаме докато се стъмни. - Това означава докато изгрее луната.
Прекалено е рисковано. Трябваше просто да изнудваме баща ти.
Ще бъде по-полезен, ако ни хванат. Качвай се.
Първо ти. - Не.
Ако някой дойде, ще почна да викам. - Аз също мога да го направя.
Завива ми се свят.
Ако се държиш като пиле, ще те заколя като такова.
Качвай се.
Вие ми се свят от високото. - Качвай се.
Двама мъже със стълба се опитват да влязат.
Ще се погрижа за тях. - Не. Остави ги да влязат.
Всички навън.
Крадци? - Убийци.
Ако някой ме познае, ще искат да ме убият.
Или да Ви предадат на полицията. - Прекалено е опасно.
Ще кажа всичко, което знам за Данглар, Вилфор и Морсер.
Наблюдавай етажа. - Да предупредя ли другите?.
Хасан е добър удушвач.
Не се паникьосвайте. Нека си мислят, че къщата е празна.
Наблюдавай, но не стреляй, искам да знам кой ги е изпратил.
Значи са само двама. - Върви.
Това сигурно струва милиони.
Милиони!
Много съм разочарован от Вас, Кадрус.
Абат Бузони? Какво правите тук? - А Вие?
Аз ли, отче? Както сам виждате, търся...
Търсите какво?
Нещо, с което да преживявам.
Това, което Ви дадох не е ли достатъчно?
Всичко е толкова хубаво за един избягал затворник.
Да спи на сухо, да яде топла храна. Дори да се къпе...
Предложиха ми десеторна цена.
Или ще ме предадат. Дори Вие, отче..
безгрешен, какъвто сте, ако Ви помоля да ме пуснете, знам какво ще кажете.
Добре, Кадрус, тръгвайте, но ще трябва да купите мълчанието ми,
ако не искате да Ви предам на полицията.
Ще Ви дам всичко на драго сърце. Можете да го използвате...
За Вашата бедност.
Бихте продали собствените си родители.
Човек може да бъде свещеник и без да е бил мъченик.
Моля Ви. Имайте милост. Не съм искал да Ви нараня.
Като убиеш човек не го нараняваш. Това го доближава до Бог.
Да, така е.
Значи когато палачът Ви обезглави, това ще Ви направи щастлив?
Не, моля Ви. - Воните, Кадрус.
Да не би да е от страх, че ще Ви предам на полицията?
Тръгвате ли си вече?
Може ли? Ще ме пуснете ли?
Това го решава Бог. Съгласен ли сте той да Ви съди?
Пуснете ме и ще направя всичко. - Добре.
Ако стигнете до скривалището си жив и здрав, тогава Бог Ви прощава.
И Бузони също ще Ви прости. Вземете ги.
Не, казах, че е за бедността Ви.
Моята бедност? Няма да срещна някой, по-беден от Вас.
Вземете ги и се махайте.
Намери ли го? - Ето.
Съжалявам. Знам как да оцелявам. Не да споделям.
Хвани го, Мухамад, бързо.
Спрете или ще стрелям.
Спрете. - Не ме убивайте, предавам се.
Благодаря ти. Остави ни.
Доктор. Доведете доктор.
Никой доктор няма да ти помогне. Трябва ти свещеник, Кадрус.
Да вървят по дяволите свещениците. Не вярвам във Вашия Бог.
Защо?
Защото той не съществува.
Ако съществуваше, светът нямаше да е толкова противен.
Добрите хора биват награждавани, а лошите - наказвани.
Помните ли, говорихме за това преди време.
Вие ми казахте за Дантес.
Младия Дантес, не помните ли?
На смъртното си легло мислите за Едмон Дантес?
Да, защото той беше наказан.
А онези, които го предадоха...
са богати и триумфиращи.
Вашият Бог не съществува.
Вашият Бог не е справедлив.
Напротив, Кадрус. Бог е справедлив.
Погледни ме. Аз съм Едмон Дантес.
Той е мъртъв.
Не, жив е. Стои точно до теб и държи ръката ти.
Погледни ме, аз съм жив. Наистина жив.
Вие сте Едмон Дантес? - Да.
Но ако Вие сте Едмон Дантес. Тогава...
Тогава какво? - Върви.
Той първи си получи заслуженото, но остават другите.
Ти ли си неговия приятел Тусан?
Вържи му ръцете на гърба.
Ще го отведем в полицията. - Ами като попитат какво е направил?
Кажи, че е син на баща си. - Ако знаехте кой е, бихте треперели.
Ако знаеше кой съм аз, твоят баща щеше да е този, който ще трепери.
Много добре. Добро състезание.
Първо място. Поздравления.
Много добре, синко.
Добро състезание.
Благодаря, но победата не е честна. - Не е честна?
Не съм просто любител, когато става въпрос за лодки.
Разбира се. Дългите Ви пътувания на Изток. Не Ви ли липсва морето?
Много неща ми липсват, мадам.
Въпреки състоянието, което имате?
Може да си позволите всичко, за което мечтаете.
Не мечтая много.
Нощите ми са тежки.
Какъв странен човек сте. Някой дори може да си помисли, че сте нещастен.
Късно ли е за една разходка?
Вярно е, гребете много добре. Като истински моряк.
Харесвате ли моряците?
Много странен въпрос. - Какъв въпрос?
Дали харесвам моряци или не.
Просто исках да започнем разговор.
Не знаем какво да си кажем.
Ще се опознаем, както правят всички хора.
В Париж го наричаме благоприличие.
Но тук можем да споделим тайни, които никой няма да чуе.
Имате ли да ми казвате някаква тайна? - Аз?
Не, а Вие господине?
Не, мадам.
Много добре. Без тайни. Аз съм Мерседес Морсер и нямам тайни.
Вие сте граф Монте Кристо и в живота Ви също няма тайни.
И Вие, и аз имаме минало.
Някога и двамата сме били млади.
Бяхте ли щастлива тогава?
До определен момент. А Вие?
До един ден.
Тя беше тази, която го помоли да се разходят.
А аз искам да се прибирам.
Ще Ви закара вкъщи веднага щом се върне.
Не искам да го изморявам допълнително, пък и стана късно.
Кажи му, че съм се върнала в Отьой.
Ами ако Ви позволя да ме наричате Мерседес, поне докато сме сами?
Благодаря, много хубаво име. Обичам да го произнасям.
И ми напомня...
А аз как да Ви наричам?
Както искате.
Да видим...
Защо не Емил?
Емил нека отидем на слънце, тук е хладно.
Не, не ми харесва Емил.
Нека опитаме нещо друго.
Щом сме на буквата "Е"...
защо не...
...Едмон?
Едмон, моля Ви, нека отидем на слънце.
На слънце сме, Мерседес.
Тук сме изцяло на слънце.
Не е ли заслепяващо?
Да, направо изгаря очите ми...
Сигурно знаете, че не съм щастлива.
Съпругът ми... - Казахме без тайни.
Приемете го. Никога не е имало с кого да поговоря.
Защо избрахте мен?
Защото Вие просто минавате край Париж.
Вие сте различен. Вие сте като облак.
Вижте, господин Облак.
Обичах друг мъж...
Обичах го безумно...
Бяхме сгодени, когато той изчезна поради някакви странни обстоятелства.
Внезапно и драматично.
Хората не изчезват, освен ако не са мъртви.
Трябва да копаете, да търсите и ще намерите.
Ще го намерите. - Какво си мислите?
Разбира се, че се опитах да открия къде е.
Баща му каза, че е мъртъв.
Казвал се е Едмон?
Просто съвпадение.
Прав сте. Ще Ви дам друго име.
Не искам да носите името на един мъртвец.
Дори и това да е само игра.
Игра, да...
Като дете мразех момента, в който баща ми казваше "Тъмно е... ".
"Влизай вътре".
Винаги беше по това време.
Баща Ви е бил прав да Ви прибира.
Наистина е късно.
Дори прекалено късно.
Дядо, Максимилиан иска да Ви благодари.
Господин Ноартие,
никога няма да забравя това, което направихте за нас.
Сигурно е било трудно да гледате Франц д'Епине след като сте научил.
От сега нататък, аз и Валантин ще се грижим за Вас.
Без да забравяме Бароа.
Това е студена лимонада, която Валантин приготви за Вас.
Не сте ли жаден?
Е, аз съм. Толкова е горещо.
Лятото не иска да си отива.
С Ваше позволение...
Студените напитки са опасни през горещите дни.
Но старото поколение като мен не се страхуват от нищо.
Почти изгорях в Москва и оцелях след преминаването през...
Боже мой.
Какво му е? - Не знам.
Ще извикам татко. Той е с доктор д'Арвин.
Не стойте тук. Не е много разумно.
Тези растения имат сходно въздействие.
Може да се пият отделно, но заедно действат като отрова.
Вашата тъща...
Мислите, че се е отровила сама докато си е играела на химик?
Татко, елате бързо.
Пулсът му едва се усеща.
Трябва да повърне.
Отидете до най-близкия аптекар и поискайте нещо за повръщане.
Лимонадата.
Започна след като изпих лимонадата. Боли...
Каква лимонада?
Лимонадата, онази там.
Да, това е лимонада.
Ти ли я направи?
Не, беше...
Беше госпожица Валантин.
Мъртъв е.
Няма да отида. - Напротив, ще отидеш.
Изпълнявам Вашите заповеди. Не можете да ме карате да работя за някой друг.
Какво съм аз за Вас? Някаква стока?
Роб, който можете да наемате, уволнявате и продавате?
Наемам те да работиш за Вилфор. Но все още изпълняваш моите заповеди.
И то повече от всякога. - Къде?
При Валантин. Ще ми служиш като я защитаваш.
Не е за вярване. Не мога да разбера. Преди няколко дни искахте да изпие
отрова и баща й да умре от мъка.
А сега искате да я защитавам?
Защо? - Знаеш ли какво е софизъм?
Не и не ме интересува.
Един пример: Сократ е смъртен.
Всички котки са смъртни, следователно Сократ е котка.
Забавно, малко сложно, но напълно глупаво.
Ето ти още един пример за софизъм.
Харесвам Максимилиан, Максимилиан обича Валантин,
следователно и аз харесвам Валантин. А тя е в опасност. Да продължавам ли?
Добре, ще й бъда бавачка. Хубавото е, че е красива.
Епруветката, бавачке. При най-малкия признак на болест й дай това.
Какво Ви кара да мислите, че Вилфор ще ме приеме?
Хелои ми каза, че всичките им слуги напускат. Ти ще си нещо като месия.
Тук съм за работата..
Радваме се да Ви видим. Заповядайте.
Храната Ви е на масата.
Ами другите? - Сам ще разберете.
Няма да остана повече в тази проклета къща.
Защо проклета? Не сте ли щастлив тук?
За една седмица двама души умряха. Бяха отровени.
Това не е представата ми за щастие.
По-добре да се подсигуря, отколкото после да съжалявам.
Резултатите от лимонадата, която уби Бароа са неоспорими. Бил е отровен.
Отровата е приготвена от дигиталин и бучиниш. Няма как да не подейства.
Няма смисъл.
Баща ми е пил от тази лимонада и няма никакви симптоми.
Това ме изненадва, но в неговото състояние
може би се дължи на хапчетата, които пие.
Знам го, защото аз му ги предписах.
Те вероятно са попречили на отровата като са действали като противоотрова.
Изровете тялото на госпожа Сен Меран и го изследвайте.
Обзалагам се, че ще откриете същата отрова.
Никога няма да направя такова нещо.
Разбирам, че истината Ви плаши.
Но Валантин е приготвила лимонадата.
Млъкнете. Вие сте полудели.
Тя няма защо да отравя слугата.
Целта й е била Ноартие.
Но поради някаква случайност Бароа е пил от неговата чаша.
Това е нелепо. Валантин обожава дядо си.
Да, но той я е лишил от наследство. - Беше в момент на лудост.
Валантин не се интересува от това. - Привидно - не.
Младите момичета лъжат.
Влезте.
Аз съм Бертучо. Новият управител.
Нищо, но Вие звъннахте.
Наистина ли? Не мисля така.
Казахте, че искате коняк. - Правилно.
Ще го пия сам. Не искам повече да споделям нищо с Вас.
Вървете си и никога не се връщайте. - Добре.
Казах каквото мислех.
Слушайте, Вилфор.
Колкото и да Ви е трудно, Валантин не може да остане безнаказана.
Зад нейната привидна скромност се крие една жена,
която се държи като луда, ако някой й се изпречи.
Вече дори не мога да спя.
Знам какво очаква Валантин, ако я предадете.
Не, не знаете...
Никога не сте виждали как осъждат някого. Аз съм.
Виждал съм хиляди.
Затворете.
Виждал съм страхът в очите им.
Докосвал съм кожата им...
покрита с пот, която мирише на смърт.
Чувал съм тракането на зъбите им до момента, в който умрат.
Как мога да причиня това на дъщеря си?
Ако го направя ще съм чудовище.
Можем да го избегнем и тя да отиде в лудница.
В лудница?
Да се отнасят с нея като с животно, да я връзват? Сега слушайте.
Повторете го и ще Ви пратя в затвора.
В затвора? По какво обвинение?
Повярвайте ми.
Ще намеря нещо.
Правил съм го и преди.
Добре. Ще мълча.
Но Ви умолявам.
Заради всички. Притеснявам се за Вас. Вие може да сте следващата жертва.
Всеки от къщата може да е.
Излезте.
Но, скъпи мой...
Чух достатъчно.
Тя ми е дъщеря.
Никой няма да я нарани.
Тя няма да напусне къщата. Ще я заключа в стаята й.
Добре ще направите.
Но се страхувам, че тя мрази да стои затворена.
Мисля, че ще е по-добре, ако се ядоса на мен, вместо на вас.
Къде е ключът?
На вратата.
Отивам.
Починете си.
Оставете всичко на мен.
Може ли да го опитам сега, графе?
Обичам когато произнасяте толкова мило "графе"...
А очите Ви ме молят "целунете ме като готвач".
Как целуват готвачите?
Вкусно.
Какво правиш тук? - Страх ме е.
Страх те е? Страхът не съществува. Това е просто илюзия, върви.
Страхувам се за нея.
Валантин? - Коя е Валантин?
Валантин Вилфор? - Онова младо момиче?
Какво има?
Докторът мисли, че Валантин е отровила Бароа и мадам Сен Меран.
В лимонадата, която Бароа е изпил, наистина е имало отрова.
Каква? - Смес от бучиниш и дигиталин.
Проклета жена.
Отварите й действат и тя няма да спре до тук.
И Вие ли мислите, че тя е виновна?
Тя е в опасност. Връщай се при нея.
Не пускай никого в стаята на Валантин, особено Хелои.
Аз ще дойда по-късно. Как да вляза?
Все още не познавам много добре къщата.
Може би през покрива...
Добре, върви и ме чакай.
Трябва да стоиш до Валантин. Тръгвай.
Изглеждате замислен. Това не ми харесва.
Леко притеснение. Нищо важно.
Освен... - Освен?
Освен, че се надявах да останете с мен след вечеря.
Да, нека остана. Къщата ми е толкова студена.
Моля Ви, искам да остана с Вас.
До Вас. Точно тук, срещу Вас.
Бъдете разумна. - Защо?
Трябва да свърша нещо. - Отложете го за утре вечер.
Невъзможно. Чакат ме.
Кой? Надявам се, че не е жена.
Ако смъртта изглежда като жена, тогава - да.
Бертучо, какво правиш тук?
Това, което Вие би трябвало да правите - пазя Валантин.
Какво имате предвид? В опасност ли е? Говорете!
Не се безпокойте. Ние се грижим за нея.
Защо казваш ние, след като си сам.
Разбира се. - Нямах предвид това.
Вие - не, но аз - да. Не се безпокойте, не съм сам.
Има още един човек. - Кой?
Той е мой господар, но скоро ще бъдем само приятели.
Един ден ще спра да го наричам "господине" и ще го прегърна. Хайде.
Събуди се.
Събуди се, за Бога!
Събуди се, трябваш ми.
Събуди се!
Много добре, Бертучо.
Внимателно.
Внимателно, стълбите скърцат.
Стаята на госпожица Валантин.
Горкото дете, всичките тези проблеми са те изтощили.
Това ще ти помогне да поспиш.
Не искам нищо. Добре си спях.
С това ще спиш дори още по-добре.
Изпий го. Добре, изпий го до дъно.
Ето така.
Така, мило дете.
Спи спокойно.
Лека нощ.
Тихо или ще ни разкрият.
И никога повече няма да видиш отново Максимилиан.
На какво имаше вкус тази напитка? - Вкус?
Бъде по-точна. От това зависи животът ти.
Приятен вкус на растение.
Къде е шишенцето, което ти дадох? - Кое шишенце?
Противоотровата. - Няма повече от нея.
Дадоха ми вечеря и понеже се усъмних, изпих шишенцето.
Едва дишам.
Отиди в лабораторията. Има останала противоотрова.
Седмото шишенце от рафта.
Студено ми е. Много студено.
По-бързо, чуваш ли ме! Побързай!
Аз съм, капитан Коклес, мисията е изпълнена.
Знам, че е късно...
Но бихте ли предали новината на граф Монте Кристо?
Чудесно, но после.
Къде е кочияшът? - Тръгна си.
Хайде, побързайте, моля Ви.
Някой идва.
Имаме само няколко секунди.
Слава Богу, че противоотровата действа по-бързо от отровата.
Точно на време. - Спасена е.
Хелои ще опита отново.
Когато види, че отровата не действа, ще приготви друга
и този път няма да знам нито формулата, нито противоотровата.
Извинете.
Какво ще бъде наказанието ми? Заради мен тя едва не умря.
Аз също не съм безгрешен.
Най-после дойдохте, графе. Не е за вярване. Каква нощ само...
Първо чакахме в къщата Ви, след това дойдохме тук...
Според капитан Коклес, Бертучо е по-голям измамник и от турците.
Боже мой!
Хайде.
Само да знаехте къде я намерих...
И в какво състояние.
Знам, мога да си представя какво е преживяла.
Аз ще карам каретата. Задушавам се, имам нужда от въздух.
Добре дошли, мадам. Аз съм граф Монте Кристо.
А аз съм Ваша робиня, откакто бяхте така добър да ме откупите.
Не съм Ви купил. Освободих Ви.
Бяхте затворничка, а аз мразя оковите.
Знаех, че трябваше да си тръгна.
Но бях любопитна какво имате предвид под "среща със смъртта".
Вашата смърт е доста красива.
Тази млада жена е изстрадала много.
Вашите тайни винаги са млади жени, които страдат.
Аз съм Камила Ришердьо. Аз също съм страдала доста...
Овдовях на втората година след сватбата...
Влюбих се в някой, за когото мислех, че е човек.
Но всъщност той е бухал или прилеп.
Звяр, който обича да скита през нощта и никога не остава в леглото си.
Благодаря Ви, че казахте любов. Ще го обсъдим по-късно.
Сигурно сте изтощена. Мухамад ще Ви приготви стая.
Няма ли да е по-добре да я настаните в хотел?
Никой не трябва да знае, че тя е в Париж.
Искам пълна дискретност. Заради нейната сигурност и моите планове.
Докато сте в дома ми, погрижете се да не й липсва нищо.
Благодаря Ви, капитане.
Помолихте ме и за едни документи. Ето ги.
Помолих Ви за статия за първата година от управлението на Виктория.
Това не е политическа статия.
Това е обяснение в любов.
Но тя е само на деветнадесет, има закръглено лице...
И срамежлива усмивка. Очарователна кралица!
Много е спешно.
Тогава ще й помогнем да порасне. Имам бомба със закъснител.
Прочетете това.
Ако това е вярно... Какъв скандал!
Вярвате ли на това?
Вярвам на човека, който ми го даде.
Надявам се да е така, иначе ще загубя вестника си.
За сега нека да бъдем предпазливи.
Ще запалим фитила, но бомбата все още няма да гръмва.
Трябва ни заглавие. - "Писмо от Янина".
Надявам се, че няма да се дуелирате. Поне не срещу мен.
Един куршум в сърцето не е наказание.
Истинското наказание трае години.
Някога пропускал ли сте мишената си? - Никога.
Научете ме.
Запишете се при учителят. Следващия урок е в събота.
Нямам време.
Спасихте ме в Рим. Не ме оставяйте да умра в Париж.
Албер, какво става?
Ще участвам в дуел. - Вие?
Бях обиден. - От кого?
Бошан. - Журналиста?
Не сте ли приятели? - Вече не, прочетете това.
"Писмо от Янина".
Къде е обидата?
Как къде? Пише, че този Фернан,
офицер, служещ в Гърция, е предал султан Али Паша,
предавайки го на турците. Написано е от Бошан.
А този Фернан какво общо има с Вас?
Баща ми се казва Фернан.
Много хора в Париж се казват Фернан, това е често срещано име.
Ако "често срещано" е обидно, тогава да го наречем "светско".
Който е служил на султана в Янина? Очевидно е, че се отнася за баща ми.
Щом казвате.
Ако баща Ви е бил обиден, не Вие трябва да го защитавате.
А той. - За щастие той не знае за това.
Той смята вестника за свой враг.
Ами ако обидят Вашия баща?
Моят баща?
Не просто го обидиха.
Накараха го да умре от мъка.
Не сте ли се опитвал да си отмъстите? - Да.
Виждате ли?
Имам право да избера оръжие.
Добър съм във фехтовката, а Бошан не може да държи сабя.
Той предпочита пистолети. Бяхме приятели и не искам да го убивам.
Затова избрах пистолети. Но не мога да стрелям.
Значи предпочитате самоубийството пред убийството?
Не и ако Вие ме научите.
Отказах му, да го науча да стреля е все едно аз да стрелям срещу Бошан.
Написал е статията по документа, който аз му дадох.
Албер е невинен. Трябва ли децата да плащат за грешките на родителите си?
В този случай Валантин също...
Ако успея публично да обидя Фернан, синът му няма да трябва да се бие.
Но с Валантин... - Хелои винаги е около нея.
Предлага й кафе или нещо за пиене.
Наблюдавам я, но имам нужда и от почивка от време на време.
Можем да спасим Валантин от мащехата й.
Помниш ли жабата, на която дадох от отварата за сън?
Това не ми харесва.
Не, но това е единствената ни възможност.
Тръгвай, ще се видим утре в десет.
КРАЙ Трета Част
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: TwinsTeam